Structuri masive de piatră
construite pentru a atinge Paradisul.
Există un preț, un preț de conectare, la comunicarea directă, cu Zeii însăși.
Statui ciudate, îngropate adânc în pământ.
Cu nasuri lungi și nări apropiate ? Cu buze subțiri ?
Ei arată, mai degrabă, a roboți !
Și sfere, conectate global,
care crează energie pentru a călători în altă lume.
Prin atingerea acestor stânci,
ei erau erau capabil, cumva, să stabilească un pod
către o altă dimensiune.
Sunt monoliții antici
numai produsul muncii grele a omului preistoric ?
Sau sunt manifestarea unei puteri mult mai profunde.
Sigur, în trecut, o astfel de tehnologie
putea să vină numai de la extratereștri.
Milioane de oameni din toată lumea
cred că în trecut am fost vizitați de ființe extraterestre
Și dacă ar fi adevărat ?
Chiar au contribuit extratereștri antici
la modelarea istoriei noastre ?
Și dacă a fost așa,
pot fi dovezi, aici pe Pământ,
ascunse în misterioșii monoliți.
EXTRATEREȘTRII ANTICI
MONOLIȚII
Monumentul din Washington
construit în secolul al XIX-lea,
pentru a comemora primul Președinte al Statelor Unite.
El se înalță la peste 180 m
deasupra capitalei Americii.
Vârful său se distinge prin forma sa de piramidă.
Se consideră că monumentul este cel mai înalt obelisc de piatră din lume.
Obeliscul este o denumire generică
pentru o coloană rectangulară cu vârful ascuțit,
pe care îl putem găsi în Egiptul antic, în Roma antică
Ele erau folosite adesea pentru a consemna lupte,
evenimente mondene, o ploaie, un conducător.
Și acum, în Statele Unite, facem la fel
Monumentul din Washington
un simbol al Statelor Unite
și a puterii orașului Washington D.C.
Monumentul din Washington este construit din blocuri de piatră,
dar arată ca și obeliscul egiptean.
Cele două obeliscuri nu sunt diferite.
Ele sunt ca o piatră solidă.
Singurele pietre masive, de sine stătătoare, sunt monoliții
și milioane dintre aceștia au fost folosiți
pentru a se construi monumente, în toată lumea antică,
inclusiv în locuri cum sunt Turcia,
Peru și Etiopia.
Dar de ce a început omul antic
să creeze aceste structuri monolitice masive ?
Poate fi lăsată vreo moștenire în calitatea stâncii, moștenire
care poate avea vreo influență sau vreo putere
asupra omenirii ?
Poate ca răspunsul poate fi găsit
într-un loc aflat la 30 km Vest de Londra,
la țară.
Stonehenge, Anglia.
Aici, în câmp deschis, în comitatul Wiltshire
se află cel mai sofisticat cerc preistoric de pietre
din lume.
Conform datării cu carbon,
acest straniu aranjament de monoliți
a fost plasat în acest câmp deschis
din sudul Angliei,
cu mai mult de 4.000 de ani în urmă.
Constând din mai mult de 100 de blocuri de piatră,
monoliții crează o structură mai mare,
cunoscută ca megalit.
Exista o perioadă în timp, cu mai multe mii de ani în urmă,
care este cunoscută ca timpul megalitic.
Și care este definit de străbunii noștri,
aproape la fel. Ca și în alte părți ale lumii,
civilizația a început cu construcția unor pietre gigantice.
Aceste culturi, numite culturile megalitice,
Ar trebui să ne întrebăm, de ce
virtual toate ființele umane
au început dintr-odată să ridice bucăți mari de piatră
și să le arunce pe teren,
și apoi să le așeze în moduri foarte exotice.
Stonehenge este
structura megalitică cea mai faimoasă din lume.
Își trage numele din materialul utilizat la construcția sa
și, de asemenea, din termenul, "henge",
care se referă la o capsulă circulară, sau sferică,
ce înconjoară o zonă plată, centrală.
Stonehenge, este numai 25 %
din monumentul original,
75 % a fost distrus
pentru totdeauna.
Inițial, au fost 60 de blocuri uriașe,
care formau un cerc perfect.
Întrebarea care se pune este
cine era capabil să le deplaseze și în ce scop ?
Deși originea specifică a sitului
a fost ocolită de cercetători, timp de secole,
Construcția sa fizică
se crede că a avut loc
în diferite etape,
pe o perioadă de mai multe mii de ani.
Acum, se crede că trecutul foarte îndepărtat al sitului Stonehenge
este ca un puzzle.
Punctul central
și blocurile care sunt pictate pe el
sunt datate ca fiind vechi, de cel puțin 10.000 de ani.
Următoarea etapă a construcției de la Stonehenge
este în jurul anilor 2000-3000 î. Chr.,
când a fost construit marele sunt circular, de pământ
și s-au plasat unele stânci acolo.
Câteva sute de ani mai târziu, s-au pus pietrele albastre,
care au fost aduse de la o depărtare de sute de kilometri,
din munții Prescelly.
Principalii monoliți erau din piatră cenușie.
Ei au fost aduși mai de aproape, de la 30 km,
dar unii dintre ei cântăreau 50 de tone.
Stânci din munți au fost mutate la șes
și transportate pe distanțe de sute de kilometri.
Chiar este posibil ca oamenii preistorici să fi putut
să realizeze astfel de sarcini enorme și aproape imposibile ?
Le-ar fi trebuit cărucioare și trunchiuri de copaci.
Aceasta pare imposibil, când ne uitam la terenul
prin care trebuiau să treacă.
Echipe din Anglia au încercat să reconstituie aceste lucruri.
Cum au trecut râurile dintre Wales și Stonehenge ?
Cum au urcat și coborât prin văi și coline ?
Mai multe explicații asociate cu Stonehenge
se pot obține din Legenda lui Afery.
Și legenda spune că pietrele de la Stonehenge
au fost aduse din insulă de Merlin,
care era magicianul regelui Arthur.
Merlin a transportat pietrele, făcându-le să leviteze singure
și apoi, împingându-le, cu mâinile goale,
tot drumul din Wales, până în Stonehenge.
Marele istoric și filosof francez din secolul al XX-lea, Jean Marquel,
a scris peste 14 cărți despre viața lui Merlin și a lui Arthur,
și despre tradițiile celtice.
Marquel era convins că Merlin a fost un personaj real.
El era convins, de asemenea, că Merlin
a fost o ființă extrem de puternică, din altă lume.
Care era aici
pentru a ne învăța restricțiile impuse de dreptate.
Pot legendele despre Merlin să fie cu adevărat dovada
contactului cu entități extraterestre, în trecutul antic ?
Și, asigurau ele tehnologia avansată
pentru a transporta și a amplasa monoliții
și dacă era așa,
de ce era piatra materialul ideal pentru a construi situl ?
Probabil că era cea mai bună folosire a mediului,
dacă doreai să impresionezi Zeii.
Deoarece era foarte probabil că
oamenii vedeau pietrele ca fiind sinonime cu Zeii.
Pentru că ei erau văzuți ca dăinuind veșnic.
Dacă ai fi construit un monument care să fie o mărturie
de când este cultura,
piatra era soluția corectă.
Stonehenge este cunoscut că are proprietăți spectaculoase
și unele dintre ele sunt proprietățile cristalelor de cuarț,
care aveau o utilizare specială.
Pietrele albastre, care creau cercul exterior și cercul interior,
de la Stonehenge, conțineau cristale de cuarț.
S-a descoperit că proprietățile acestor pietre
aveau efect asupra corpului omenesc,
prin transmiterea de vibrații și efecte benefice celui care avea pietrele,
cu proprietăți de vindecare.
Și, ca urmare, Stonehenge era un loc de vindecare,
unde oamenii veneau și unde erau posibilități de tratament.
Pentru unii cercetători,
mai multe indicii despre conexiunea dintre Stonehenge și extratereștri
pot fi găsite în una din cele mai șocante însușiri ale sitului :
Poziția și alinierea precisă a fiecărei pietre a megalitului,
văzută din aer, arată ca Stonehenge,
este o replică a sistemului nostru solar.
Toate cercurile concentrice reprezintă planetele din sistemul nostru solar.
Cum au știut ei asta ?
Conform textelor și tradițiilor antice,
aceste cunoștințe le-au fost date străbunilor noștri
de către Zei, de către extratereștri.
Unii oameni cred că Stonehenge era un fel de calendar,
care indica oamenilor când era timpul potrivit pentru a semăna.
Alți oameni cred că, de fapt, era un calendar ceresc,
care era proiectat să arate
când treceau prin anumite roiuri intense de meteoriți.
Știm că prin poziția diferiților monoliți
era posibil să se observe solstițiul de iarnă și cel de vară,
în mișcarea unor sisteme stelare.
Atunci, cine erau aceia care aveau nevoie de aceste calcule astronomice ?
Să fi fost extratereștri ? Sau mai degrabă un grup
de preoți pe care extratereștri îi învățau, aici pe Pământ.
Și îi antrenau, să monitorizeze stelele și Paradisul, și Luna, și eclipsele.
Chiar este posibil ca ființe din alte lumi să fi proiectat Stonehenge,
astfel încât omul din antichitate să poată aduna date despre stele ?
Și dacă era așa, de ce ?
Și care era scopul final din spatele cunoașterii cerului ?
Adepții teoriei astronauților antici
cred că mai multe indicii pot fi găsite,
călătorind mai adânc în teritoriul Angliei,
la un alt sit monolitic, care este de 16 ori mai mare,
decât Stonehenge
și chiar mult mai misterios.
Sud-estul Angliei.
Aici, la numai 27 km Nord de Stonehenge
este Avebury.
Cel mai mare cerc de pietre megalitice din lume.
Construit inițial din sute de monoliți,
unii experți cred că acest sit imens
a fost odată un centru principal al ritualurilor religioase
în Anglia.
Avebury este, probabil, unul dintre cele mai semnificative
și cele mai interesante situri megalitice.
În parte pentru că este cel mai mare.
Ca să vă imaginați mărimea cu care ne confruntăm,
în interiorul său este construit un sat întreg.
Atât este de mare.
Pietrele sunt uriașe,
au, probabil, 20-50 de tone fiecare.
Există anumite pietre într-un cerc mare
și chiar două cercuri în interiorul Avebury-ului.
Iar acestea sunt fiecare de dimensiunea celor ale Stonehenge-ului.
Străvechiul anticar John Aubrey a spus că
Stonehenge era ca o biserică parohială,
în comparație cu Avebury, care era ca o mare catedrală.
Apropierea de Avebury din cel puțin două direcții diferite
se făcea pe drumuri înconjurate de pietre, care duceau spre peisajul local.
Pe lângă aceasta, mai existau și alte monumente locale.
Silbury Hill, cel mai mare munte din Europa ridicat de om.
Și West Kennett Long Barrow, care era o cameră mortuară,
veche de aproximativ 6.000 de ani.
Cuprinzând mai mult de 11 hectare,
istoricii oficiali consideră că Avebury a fost construit
între anii 2850 - 2200 î. Chr.,
de către britanicii neolitici.
Și ca în cazul Stonehenge, era utilizat în timpul ritualurilor sacre.
Ei sărbătoreau diverse cicluri ale anului, modificarea anotimpurilor,
considerând a fi ceva necesar în cadrul societății
să reprezinte un anumit fel de măsură și un ciclu în natură,
care nu doar că era înțeles, ci chiar putea fi controlat într-un mod anume.
Prin aceste construcții există o stabilitate în lume,
iar haosul și dezordinea nu poate să se manifeste.
Avebury era considerat un punct de întâlnire,
care simboliza solstițiul din mijlocul verii și al iernii,
însă ce s-a întâmplat acolo și ceea ce credeau oamenii care l-au construit,
nu putem ști.
După unii cercetători,
poate fi un scop profund
pentru alinierea circulară a stâncilor la Avebury.
Acela de a conecta monoliții cu ființele cerești,
care au vizitat situl cu mii de ani în urmă.
Zona Avebury a fost întotdeauna asociată cu un fel de mister magic.
Aici au dispărut corpuri, au fost OZN-uri,
fantome, sute de cercuri în lanurile din jurul acestei zone.
Există un sentiment mistic despre acest loc.
Mitologia este în conjuncție cu Avebury,
arătând întotdeauna către cer,
către ființe cerești.
Cei iluminați, așa cum îi numeau ei,
coborau din cer și educau oamenii
în diferite discipline : agricultură, matematici, geometrie, inginerie ...
În multe cazuri cum sunt Avebury și alte construcții megalitice,
sunt ușor de consemnat de către unii dintre oamenii din vechime.
Poate o rasă de extratereștri,
care, dintr-odată, a venit și a cercetat aceste ținuturi sălbatice.
Și, ca parte a acestei cercetări,
au lăsat, ceea ce numim, marcaje gigantice de cercetare.
Și, în anumite locuri, din motive necunoscute,
ei au făcut cercuri din pietre, ca la Avebury.
Este foarte clar, că la Avebury
avem acest gard făcut din mediu
unde numai anumiți oameni erau capabili să vină,
deoarece, aceste pietrele întrupau, într-un fel, Zeitățile.
Poate că ei credeau că pot comunica cu Zeitățile
prin aceste pietre monolitice.
Suntem oare, din nou, în acest tipar temporal
al unei societăți care a spus, la un anumit moment în timp,
că Zeitățile au fost, fizic, prezente ?
Se putea ca amplasarea și materialele de construcție din Avebury
chiar să fi fost alese pentru a permite comunicarea
cu extratereștri ?
Și, dacă era așa, poate aceasta explică
de ce omul a fost atras de structurile de piatră
în întreaga lume, din timpurile străvechi ?
Poate că, răspunsurile pot fi găsite
într-un alt oraș misterios,
care a fost construit în vârful unei stânci gigantice.
Sigiriya, Sri Lanca
Cunoscut ca Stânca Leului,
acest monolit natural se înalță la 200 m față de terenul din jur.
A fost descoperit în 1831, de ofițerul englez Johnatan Ford.
Ce a găsit el a fost un monolit natural,
o stâncă gigantică,
scările tăiate în aceasta
și un palat construit în vârful acesteia.
Situat într-o zonă extrem de îndepărtată, sus, pe o stâncă înaltă.
Sigiriya era, cu siguranță, o mănăstire budistă
din primul mileniu î. Chr.
Apoi, în jurul anul 500 î. Chr, ea a devenit o cetate a regelui local.
Existau palate ale zeilor în vârful cel mai înalt al stâncilor
și existau diferite peșteri.
Și, în aceste peșteri sunt diferite picturi.
Aceste fresce, care arată portrete de femei,
despre care unii cercetători cred că reprezintă doamne de la Curtea palatului,
în timp ce alți cercetători sugerează că sunt personalități religioase.
Dar, conform adepților teoriei astronauților antici,
imaginile dezvăluie alte dovezi despre contacte cu extratereștri
în trecutul îndepărtat.
Am găsit unele dintre cele mai uluitoare picturi
ale unor oameni care ies din nori.
Ei chiar se, "scufundă" în mijlocul cerului
și vă veți întreba ce încercau strămoșii noștri să reprezinte aici ?
Conform legendelor mistice locale,
Sigiriya a fost creată cu ajutorul Zeilor,
care au coborât din cer.
Ce minunat mod poetic de a prezenta ceva la care ar fi fost martori.
Era o înțelegere greșită a vizitei unor călători spațiali avansați tehnologic.
Este posibil ca aceste picturi să reprezinte, de fapt,
ființe cereștii care se stabileau pe Pământ,
așa cum sugerează adepții teoriei extratereștrilor antici.
Și, dacă a fost așa, poate fi un alt motiv, mult mai profund,
pentru care oamenii din vechime să fi construit un oraș în vârful
unui monolit masiv ?
Vedem atât de des cum aceste stânci enigmatice
sunt venerate de către străbunii noștri.
Într-un fel, ele sunt, "punți" între lumea noastră și lumea Zeilor.
În Sigiriya vedem acest lucru, confirmat, încă odată.
Conceptul monoliților poate fi foarte important,
foarte sacru pentru oameni.
De asemenea, conceptul muntelui care ajunge la Paradis,
mă face să mă gândesc la Muntele Meru, de origine cosmică, sau cerească.
Muntele Meru este numele, folosit în cultura budistă,
pentru a descrie un munte cosmic.
El este descris în literatura veche ca o masivă lumină aurie,
ca un fulger auriu având forma unui munte.
El viza centrul Universului
și există sub forme multiple,
nu în sens fizic, ci în sens energetic.
Zeii trăiesc în acest loc, având palate și orașe.
Muntele Meru era un loc al zeilor.
Era considerat locul de conexiune, locul de comunicare,
cu Zeii însăși.
Acesta este punctul de acces între această lume și Paradis.
Sigiriya este în esență o copie la scară mai mică a Manguru.
Strămoșii noștri au ales această stâncă și au început să construiască
în vârful acesteia, spunând :
"aceasta este stânca pe care o avem aici, în acest loc, așa că, o vom folosi"
"pentru a stabili o legătură în sus și în jos cu Zeii din cer".
Este posibil ca Sigiriya să fi fost construită pentru a asigura o conexiune
cu extratereștri, așa cum cred adepții teoriei astronauților antici ?
Și dacă a fost așa, ar putea alți monoliți să releve mai multe dovezi
despre aceste vizite antice din spațiu.
Poate că dovada decisivă poate fi găsită în stâncile rotunde,
îngropate pe jumătate în cealaltă parte a lumii.
Insula Paștelui.
Izolată în Oceanul Pacific, la peste 3.000 km Vest de Chile.
Această mică bucată de pământ este casa a aproape 900 de statui monolitice.
Avem aici aceste torsuri uriașe cu cap, tăiate în rocă vulcanică.
Ei le numesc mohai. Unele dintre ele au 17 m înălțime și cântăresc 75 tone.
Acum, realizăm că sunt îngropate până la piept.
Aceste statui sunt de 2-3 ori mai mari, decât ceea ce putem vedea !
Pentru că majoritatea sunt scufundate în pământ.
Multe dintre statui sunt de multe ori înclinate, privind în sus.
Ele privesc către interior, către centrul insulei,
Ele, de asemenea, par să privească în sus, către cer.
Eu cred că există o semnificație mai adâncă,
ce are legătură cu lucruri ce s-au întâmplat în cer,
care erau foarte importante pentru oameni, care au fost
înregistrate în acești moai,
care ... privesc în sus, pentru că, se întâmplă ceva acolo.
Conform arheologilor, locuitorii nativi din Insula Paștelui,
cunoscuți că poporul Rapa Nui,
între sec. XII și XVIII î. Chr., i-au învățat pe moai să onoreze
strămoșii lor.
Dar, excavări arheologice recente au scos la iveală
că statuile au fost îngropate natural, acum 10.000 de ani,
făcându-le mult mai vechi decât s-a crezut inițial.
Din perspectiva geologică, să îngropi moai în 6 m, sau mai mult, de sedimente
sugerează faptul că ele erau potențial vechi de zeci de mii de ani,
mult mai vechi decât au sugerat arheologii tradiționali.
Ideile că ele au fost construite cu 1.000, 1.500 sau 700, de ani în urmă,
nu sunt realiste.
Ele au fost construite cu mult, mult mai înainte.
Se pare că oaspeți neașteptați au venit și le-au construit.
Și, probabil, acele capete, îi reprezintă, pe constructorii lor.
Dacă moai sunt mai vechi decât s-a crezut anterior.
Cine le-a construit cu adevărat și, de ce ?
Având în vedere că locuitorii Rapa Nui au ajuns pe insulă
nu mai devreme de anii 300 î. Chr.,
este posibil ca ființe cerești să fi vizitat locul cu mii de ani înainte ?
Adepții teoriei extratereștrilor antici cred că aceste statui monolitice
furnizează indicii, că străbunii poporului Rapa Nui au fost, de fapt,
călători spațiali.
Nu putem exclude că ei sunt reprezentarea
a străbunilor lor cerești.
Avem toate aceste statui și fețele lor,
și nu arată ca și cele ale populației din Insula Paștelui.
Statuile, pe care le-au creat ei, arată ca niște roboți.
Cu nasuri lungi și nări apropiate, cu buze subțiri ...
nu seamănă deloc cu cele ale oamenilor din Insula Paștelui.
Așa că, ce reprezintă ele ?
Ei sunt cei cu capete alungite.
Astfel, vedem craniile din Nazca, din Egipt și în alte locuri din lume.
Cine sunt acești oameni ?
O explicație posibilă, de ce aceste capete ale statuilor
din Insula Paștelui vizează Paradisul,
este că ele sunt un deget îndreptat către locul de origine.
Dar nu pentru că ei au uitat de unde au venit.
Ci pentru ca oamenii să-și amintească.
Este posibil ca aceste capete moai să reprezinte ființe extraterestre
din alte lumi ?
Adepții teoriei astronauților antici spun că DA
și indică, drept dovadă, statui similare situate la mii de kilometri distanță,
în Asia de Sud.
Paraveli, Indonezia.
Ascuns în munții izolați ai Insulei Silawesi,
peste 20 de modele sunt împrăștiate pe câmpurile aceste regiuni cu ferme.
Cei mai mulți istorici datează statuile ca fiind din primul mileniu î. Chr.,
deși datarea cu carbon a momentului creării nu a putut fi stabilită.
În cea mai mare parte a văii sunt orezării,
ceea ce este familiar pentru Indonezia și restul Asiei de Sud.
Și, în mijlocul parcelelor cu orez sunt aceste statui,
care stau, pur și simplu, acolo.
Și, când ne uităm la ele,
suntem uluiți !
Aceste stânci vin din albia adâncă a acelor râuri.
Sunt bolovani uriași la câțiva km, cântărind sute de tone.
Apoi, toți acești bolovani gigantici "au erupt" și s-au transformat
în aceste statui de 5 m înălțime,
și nu știți de ce o făceau și cum.
Valea Untului din Indonezia prezintă unele dintre cele mai magnifice
structuri megalitice pe care le putem găsi.
Statuile gigantice sunt reminiscențe ale statuilor pe care le putem întâlni,
de exemplu, în Insula Paștelui.
Dar, cum se poate ca monoliții din jumătate de lume
să semene atât de mult, unul cu altul.
Unii cercetători cred că inspirația a venit de la aceiași
vizitatori cerești.
Stilul similar folosit la reprezentarea fețelor extratereștrilor.
Care sunt foarte simetrice, foarte frumos arcuite.
Ei vroiau să le facă să semene cu ceea ce, în opinia mea, erau străbunii, Zeii.
Entități cu care, prin aceste pietre, puteau să comunice, sau comemoreze.
Ei ne spun, în esență : "Acestea sunt în memoria Zeilor noștri".
"Zeități care au fost odată prezenți și care au plecat de atunci".
Este posibil, așa cum sugerează adepții teoriei extratereștrilor antici,
ca acești monoliți să fi fost creați de omenire,
ca omagiu adus unor ființe din alte lumi, care au vizitat Pământul
în trecutul îndepărtat.
Și, dacă a fost așa, pot avea monoliții din toată lumea o conexiune
și mai profundă, unii cu alții ?
Unii cercetători cred că răspunsurile pot fi găsite aruncând o privire
mai atentă la stâncile sferice ascunse în junglele din Costa Rica.
Palmar Sur, Costa Rica.
În timpul defrișărilor făcute în junglă, în anii 1930,
Cruse a descoperit sute de monoliți în formă de sferă.
Mulți dintre ei sunt uriași.
Unii au un diametru de 3 m. Ei sunt gigantic de uriași.
Alții sunt mult mai mici,
de mărimea unei mingii de baschet sau a unei anvelope de mașină.
Până acum, au fost găsite peste 300 de sfere de piatră
în siturile arheologice din regiune.
Și, "Las Bolas", așa cum sunt numite, sunt cele mai precise stânci arcuite
din lumea antică.
Unii experți cred că aceste misterioase mingi de piatră sunt 96 % sferice.
O mingie rotundă, perfect sferică, este greu de făcut.
Și, de fapt, locul unde ele au fost găsite, este o zonă primitivă.
Așa că, mingiile de piatră, pe care le vedem în Costa Rica,
ar fi fost foarte, foarte greu de făcut,
numai prin simpla cioplire cu o piatră.
Putem numai să ne imaginăm cum ar fi putut ei să facă astfel de sfere perfecte.
Aceste sfere sunt tăiate în granit sau bazalt. Pietre greu de prelucrat.
Bazaltul este unul dintre cele mai dure materiale naturale.
El nu există liber, în natură, în formă de sferă, deci, este evident,
că cineva le-a prelucrat.
Azi, trebuie să folosim scule cu diamant și lasere pentru a modela sferele.
Se pare că existau instrumente megalitice pentru a crea sfere
atât de perfecte.
Unele dintre aceste sfere erau ascunse în junglă,
altele au fost abandonate în timpul construcției.
Unii dintre șefii de trib locali erau uneori îngropați cu bile mai mici.
Dar, unele dintre bile erau atât de uriașe, că nu ar fi încăput în nici un mormânt.
Marele mister : Ce erau mingiile de piatră ? Care a fost scopul lor ?
Conform unei legende din Costa Rica,
aceste pietre erau folosite ca proiectile de tun de către Zeul Trăsnetului.
Pentru a alunga Zeul Vânturilor și Uraganelor.
Frumoasă idee a poveștii,
dar, după cum știm, orice poveste are și un sâmbure de adevăr
și întrebarea este : "Care este acel sâmbure ?"
Sunt legendele despre luptele și furtunile Zeilor
descrieri primare, ale mașinilor astronauților antici, la lucru ?
Așa cum sugerează unii cercetători.
Și dacă este așa, pot sferele de piatră să arate scopul final al monoliților.
Bosnia Herțegovina, 2004.
O echipă de arheologi descoperă sfere de piatră în pădurea de la Cripet,
lângă orașul Bania-Luca.
În partea muntoasă, este o ravenă săpată de curenți și în aceasta -
bilele de piatră.
Foarte similare cu cele din Costa Rica.
Unele sunt îngropate în partea muntoasă,
iar altele sunt expuse.
Este o zonă uscată
și, de fapt, Bosnia are 4-5 zone în care pot fi văzute bilele de piatră.
Cea mai mare sursă pentru sferele de piatră din Bosnia
este orașul central, bosniac, Zavidovici.
Mostrele lui Victor sunt din 4 sfere de piatră diferite
și mostrele sunt pietre naturale pe care le-am găsit în apropriere.
Și apoi am făcut analize termice.
Concluzia a fost că acele sfere din piatră au fost fabricate.
În stare topită, le-au adăugat niște aditivi,
pentru a obține proprietăți mai bune ale materialului
și apoi au fost turnate pentru a obține o formă perfectă
a sferei.
Ca mulți alți monoliți, cercetătorii cred că,
sferele probabil erau folosite la ritualuri ceremoniale.
Dar, este posibil ca acești monoliți,
ca și sferele de piatră din Costa Rica,
să fi ajutat la crearea unei conexiuni cu ființele din cer.
Așa cum susțin adepții teoriei astronauților antici.
O altă teorie a "capetelor luminate"
este că ele erau utilizate ca hartă stelară
și în ziua în care erau peste tot,
le arătau unde erau stelele
și relația lor cu alte zone.
Foarte aproape de o hartă extraterestră.
Se spune că aceste sfere pot să concentreze gândirea,
că sunt un fel de dispozitive fizice,
că atingându-le, sau lucrând cu ele, se poate stabili o punte către o altă dimensiune.
De fapt, ne uităm la o civilizație care a realizat că locurile
în care aceste sfere de piatră sunt amplasate,
erau puncte energetice.
Că există o formă de energie pe care acestea sunt capabile să o concentreze
și care, ne poate transporta într-o lume, în care putem comunica cu Zeii.
Și că, acesta poate fi motivul pentru care aceste sfere de piatră
sunt amplasate acolo unde se află.
Poate fi acesta motivul pentru care monoliții
erau plasați în întreaga lume : să creeze o rețea de energie cosmică,
așa cum cred unii cercetători ?
Și dacă este așa, pot fi sferele de piatră și alți monoliți,
instrumente cerești de călătorie plasate în puncte energetice ?
Portaluri pentru călătorii stelari care vizitau Pământul.
Este posibil ca aceste ființe avansate să fi lăsat mai multe dovezi în urmă ?
Nu pe Pământ, ci la o distanță de aproximativ 22 de milioane de km.
1998.
Mars Global Surveyor a făcut fotografii
a ceea ce părea să fie un monolit pe Phobos,
una dintre cele 2 luni care gravitează în jurul planetei Marte.
Pe Phobos există un obelisc, sau un monolit, foarte interesant : "Obeliscul de pe Phobos".
Buzz Aldrin, al doilea om care a mers pe Lună, a făcut mare caz din asta și,
în esență, a pretins că acest obelisc este artificial
și că, atunci când vom ajunge acolo și îl vom studia,
aceasta, va schimba tot ce știm despre istorie.
Este, cu adevărat, posibil ca pe luna lui Marte să fie un obelisc,
care să nu fi apărut în mod natural, ci să fi fost pus acolo de ființe din altă lume ?
Și dacă a fost așa, pot fi create structuri similare pe alte planete
și corpuri cerești, poate chiar pe Pământ.
Așa cum sugerează unii cercetători.
Egiptul are un număr de obeliscuri
și acele obeliscuri sunt vechi de 4.000-5.000 de ani.
Și obeliscurile din Etiopia sunt la fel de vechi.
Obeliscul este o piesă din cristal și granit.
Și în granit sunt cristale de cuarț.
Astfel, obeliscurile sunt, în esență, turnuri de cristal,
cu toate proprietățile pe care cristalele de cuarț le aduc tehnologiei.
Este o antenă.
Și orice antenă poate recepționa o transmisie
și poate transmite, la rândul ei.
Avem aceste obeliscuri antice,
care, aparent, sunt peste tot în lume.
Se pare că există un sistem global, similar cu sistemul wireless.
Aceste obeliscuri transmit energie în atmosferă
și locații îndepărtate, din lumea întreagă, pot să preia aceasta energie.
Ca un radio, sau un televizor, un telefon prin satelit, sau un computer din zilele noastre.
Acesta se pare că a fost sistemul stabilit de extratereștri,
cu mii de ani în urmă, pe această planetă,
și, incredibil, ei nu au făcut-o numai pe planeta Pământ !
Astfel, dacă vom merge pe Marte, vom găsi obeliscuri și acolo !
Este cu adevărat posibil, așa cum cred unii cercetători,
ca monoliții de pe Pământ să aibă o conexiune cosmică cu obeliscul de pe Phobos ?
Și, că la un anumit moment,
multe dintre siturile monolitice din întreaga lume,
erau parte dintr-un sistem avansat,
care ajută la recepția și distribuția energiei ?
Trebuie să realizăm că sunt implicate mai mult decât niște pietre.
Că este un fel de câmp de energie în jurul lor
și că acesta lucrează prin pietre,
când acestea sunt puse în cercuri sau sub formă de roză.
Ele transmit energia cerească către Pământ,
unde această este transmisă și descărcată în amplasamentele locale.
Aceasta este un fel de energie pasivă, continuă, transmisă Pământului
din spațiul ceresc și galactic.
Locuri ca Insula Paștelui, sau junglele izolate, sau zonele muntoase izolate,
sunt singurele locuri unde poate fi apelată energia, din tiparul energetic
și, din energia primită să obțineți energie convențională.
Se văd unelte din piatră, ridicate în toată lumea,
care pot fi cu ușurință parte dintr-o rețea energetică în jurul planetei.
Conectând toate aceste culturi antice.
Conectând energiile Pământului cu toate părțile lumii,
conectând energiile cosmice cu energiile Pământului
și să le folosească pentru scopuri pe care azi NU le înțelegem.
Acest amplasament megalitic a fost proiectat pentru a crea
în mai multe locuri, un înalt nivel de conștiință.
Locul era specific, pentru a folosi însușirile energetice ale terenului.
Poziția pietrelor era foarte importantă.
De exemplu, la Stonehenge, poziția pietrelor ținea cont de apele subterane.
Mișcarea apelor genera energie, pietrele preluau energia și o eliberau în flux.
Oamenii antici erau în jurul acelor pietre, cu mâinile lipite de ele,
primind energia.
Pietrele erau aranjate într-un tipar, creând o geometrie a conștiinței,
care avea efect asupra oamenilor care erau în apropierea lor.
Peste tot în lume,
fie că erau sferele de piatră din Bosnia, sau
monumentele megalitice din Avebury,
ce vedem este că străbunii noștri spuneau că aceste pietre rețineau energia,
sufletul, spiritul străbunilor noștri, al Zeilor
și ce vedem în toată lumea, sunt acești monoliți
pentru că, în toată lumea, am încercat să stabilim o legătură
între noi, omenirea și lumea Zeilor.
Monoliții, interconectați prin proiectare,
captând energia Pământului
și servind ca far, pentru a ne conecta cu ființele cerești.
Chiar este posibil ca monoliții antici să conțină
o energie avansată, poate extraterestră ? Trebuie încă să mai înțelegem aceasta.
Și dacă este așa, ce se va întâmpla când vom descifra misterul monoliților ?